Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-team.ro
Dylan!
Clive!
Pe mai târziu.
Dylan. Drăguț telefon.
Aștepți un apel din 1997?
- Oprește-te! - Pe bune?
Bună dimineața. Știți șmecheria. E timpul pălăriei sombrero.
Toate dispozitivele în pălăria Sombrero a Bucuriei.
Mulțumesc, domnilor.
Totul e bine-n dimineața asta?
Mulțumesc foarte mult.
Kevin. Tot ce ai, te rog. Mulțumesc, Kevin.
- Stai. - Așa.
- Da. - Mulțumesc. Altceva?
- Mă gândeam că mai ai. - Mai am.
- Jucător mai ești. - Și asta.
- Poate că mai sunt. - Scuze. Mai am una.
Încă un telefon. Toți au nevoie de câte două.
Am terminat? Măcar îți citești cărțile, care sunt...
Mulțumesc foarte mult.
În această dimineață, vom începe cu un test.
V-am făcut! De fapt ne vom distra foarte tare astăzi.
Am un student din Melbourne. Salutați-l pe Jethro.
- Bună, Jethro. - Bună, copii.
O să ieșim pe hol și-o să scoatem scaunele. O să facem acest lucru în liniște.
Astăzi, am să vă învăț cum să faceți un avion de hârtie perfect.
Prima oară, o să-l faceți cum doriți voi.
Puteți crea propriul design, cum doriți voi.
O să dăm foile mai departe. Mai departe. Așa.
Și mai târziu o să vă învăț niște ponturi.
- Cine o să facă cel mai bun avion? - Eu am să-l fac.
- Nu eu. - Nu tu? Haide!
Unde-i încrederea?
Cât de departe credeți că puteți arunca avioanele?
- 10 metri? 5 metri? - 50.
50? Visezi.
Recordul Mondial este de 69.13 metri.
E foarte mult.
Să te califici la un turneu de juniori trebuie să arunci cel puțin 25 de metri,
ceea ce înseamnă că trebuie să treacă de acel zid și de verandă.
- Poate cineva să facă asta? - Noi putem.
- Credeți că puteți face asta? - Putem face asta.
- Credeți voi? Vom vedea. - Știm c-o vom face.
Dacă ați terminat, avioanele de hârtie sus.
Sunt unele reușite. Foarte bine. Sus. Ridicați-le.
- Toată lumea sus. - Haideți.
Haideți. Mutați scaunele. Vom vedea cine dă cel mai bine.
Să văd avioanele. Bun. Bun. Interesant.
Bun. Sunteți gata? Pregătiți? La semnalul meu.
Unu, doi, trei!
Haideți!
E incredibil.
- Care-i numele tău? - Dylan Webber.
Te-ai gândit să-ți începi o carieră din asta?
- Făcând avioane de hârtie? - Da.
Tată!
Tată, tată.
- Ghici ce. - Ce?
Dacă fac un avion de hârtie să zboare 25 de metri în competiția de duminică,
pot să merg la turneul de juniori din Sidney.
Va fi foarte amuzant și ne putem antrena în weekenduri.
- Deja am reușit să... - Scuze, ce?
- Ce? - N-ai mers la servici astăzi, nu?
Trebuie doar să te ridici.
- Bine. Știu. - Da.
M-am ridicat.
Spune-mi mai multe despre avioanele de hârtie.
Spune-mi despre cei 25 de metri.
Dacă pot face un avion de hârtie să zboare 25 de metri.
- Da? - Voi avea șansa să concurez
în turneul de juniori din Sidney.
- Da? - Deja a zburat.
Ăsta a fost avionul, înainte de aterizare a fost altfel...
Crezi?
Personal, cred că-i vorba despre cum îndoi hârtia.
Cum îi faci vârful...
- să taie aerul. - De unde știi toate astea?
Plisarea și îndoirea și toate...
Mama m-a învățat.
- Ce vom mânca la cină? - Nu știu. Ce vrei?
Orice.
Ce zici de astea?
Favoritele tale.
Nouă, zece. De abia aștept.
Șapte, șase. Dylan are aptitudini.
Cinci, patru. Zboară până la ușă!
Trei, doi, unu. Bun. Să-nceapă distracția.
- Da. Suntem pe cale să începem. - Minunat.
- Bun. - Începem.
- A fost stânjenitor. - Din nou.
Din nou.
Din nou!
Nu ai idee cât de iritant poate fi acel "din nou."
Din nou.
- Ce mă fac? - Te gândești.
Nu-i un sfat foarte bun venind de la un profesor.
Ca profesor, îți spun să-ți folosești creierul și să afli o soluție.
Suntem pe cale să ajungem la secția 3. Am terminat?
- Da. - Genial!
Așa faci o bucată de hârtie să zboare 25 de metri.
Încearcă să nu fi enervant toată viața, Kevin. Înapoi la locul tău.
Unde-am rămas?
- Mă bucur să te văd din nou. - Mulțumesc. Plăcerea-mi aparține.
Bunicule!
Dylan!
Ce faci, prietene?
Cine-a fost acea doamnă, bunicule?
E o prietenă veche, atâta tot. O ajutam cu ceva.
Înseamnă c-ai făcut o treabă bună pentru c-a arătat fericită.
E important să ai mândrie în ceea ce faci.
Avionul meu a zburat 50 de metri prima oară.
După aceea nici măcar până la jumătate.
Ai fost un pilot. Ai vreo idee?
Poate că putem crea un fel de motor mic și să-l punem la avionul tău.
Sunt destul de sigur că putem face asta.
Îl putem face foarte mic și nimeni nu-l va observa.
Cred că-i spune trișare.
Am avut experiență doar cu motoare de zbor.
În timpul războiului. Ai o singură opțiune.
Pune-ți mintea la contribuție.
Așa a spus și profesorul meu.
Până aici merg eu.
Beryl.
Și pe ea trebuie s-o ajuți?
Mersi c-ai trecut, copile.
- Trezește-te! - Ce? Ce?
- Haide! - Ce? Ce?
- Ce? - Am o idee.
Pot să le pun pe toate pe-un DVD sau un hard extern.
Încerci să mă tragi și pe mine în secolul 21?
Sau măcar în 20.
Am priceput. Vino aici!
E cel mai mare moment al echipei australiene.
Toți și-l amintesc pentru că atunci s-a câștigat prima oară.
"Australia II" a scos un timp de 1 minut și 18 secunde
și cu acest timp, se afla pe primul loc în clasament.
Și acest lucru a făcut să câștige.
- Chila în formă de bulb... - Acolo.
A făcut vasul "Australian II" să fie atât de eficient.
Vezi? Acolo. Acea chilă.
A ținut acest lucru secret pentru că inginerul Ben Lexcen,
știa mai bine ca oricine cum merge un vas în apă.
Chilele de obicei sunt așa. A lui a fost așa.
Care-i chila ta?
- Nu am așa ceva. - Atunci ai face bine s-o găsești.
Asta spun toți.
Bunicul, profesorul.
Și acum tu.
Bun. Uite un sfat.
Studiază tot ce zboară.
Bine.
Ar trebui să merg la somn.
- Da? - Da.
Mersi, tată.
Bunicul tău a avut niște... jucării în hambar, nu?
Poate unele pot zbura, știi?
Da.
Ce?
Papuci.
Cine are nevoie de atâția papuci?
Te distrezi jucându-te cu jucăriile tale?
Nu mă joc, Einstein. E o cercetare.
Aia-i cercetare?
Dacă vii aici să faci probleme, poți pleca, pentru că vreau să...
Bine, dar... Tatăl meu obișnuia să aibă una de aia.
Știu cum să-i dau drumul.
Super.
Grozav.
- Scuze. E foarte veche? - E-n regulă.
- Scuze. - E-n regulă.
- Ai face bine să te dai la o parte. - Da, haide.
- E atât de tare! - Grozav!
- Ce se întâmplă acum? - Nu știu.
Bun, fugi! Fugi!
Lângă gard! Acum!
Lasă-te jos, repede!
Nu se poate mai aproape de atât.
Scuze pentru faza cu telefonul și c-am dat cu hârtie în tine.
E-n regulă.
Doar nu fi un bătăuș. Nu suport bătăușii.
Bătăușii și să iau injecții.
Prieteni?
Prieteni.
N-am mai avut așa ceva înainte.
Te anunț de pe acum... trebuie să ne trezim foarte devreme
dacă vrem să ajungem la acea competiție de mâine. Bine?
Promit.
Promiți?
Da. Promit.
Mă bazez pe tine.
- Trezește-te. Scoală-te. - Da. Da. Vin.
Haide!
Clive!
Pe mai târziu!
Aveți grijă să nu călcați linia. Vrem 25 de metri, da?
Sunteți gata? Trei, doi, unu, aruncați!
Foarte bune aruncări.
Luați-vă avioanele.
Bun, următorul grup la linie.
Am ajuns, Dylan.
Da.
Scuză-mă. Te superi dacă fiul meu face o poză cu tine?
Nu, chiar deloc.
- Ai făcut? - Mulțumesc foarte mult.
- Toate cele bune, Alex. - Mulțumesc.
- Patrick. Poți să-mi dai un autograf? - Desigur.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Când Muhammad Ali a fost de anii mei, a început deja să facă box.
A prins un copil că i-a furat bicicleta și-a vrut să-nvețe cum să-l bată.
Realizezi că Muhammad Ali a ajuns cu boala Parkinson.
- Neputând să vorbească, nu? - Nu asta-i ideea, Patrick.
Nu-mi mai spune așa. Sunt tatăl tău.
Ideea e c-a început de undeva, da?
Drumul spre a deveni campion începe aici, astăzi.
Nu fiind un campion trebuie să fie scopul tău.
Spui că nu contează dacă pierd sau câștig?
Nu. Spune că-i important cum joci jocul.
Știi că doar cei ce-au pierdut deja spun acest lucru.
Câștigătorii sărbătoresc victoria.
Care-i numele tău?
- Dylan Webber. - Jason Jones.
Aruncați!
Foarte bine. Luați-vă avioanele acum.
Următorul grup la linie.
Următorul grup la linie?
Aveți grijă să nu călcați linie, pentru că ăsta ar fi fault.
Ținta-i 25 de metri.
Dacă aruncați 25 de metri, vă calificați la turneul de aruncat avioane din Sidney.
O să număr de la trei și la semnal, arătați cea mai bună aruncare.
Sunteți gata?
Trei, doi, unu, aruncați!
Da! Aproape 30 de metri!
Felicitări. Foarte bine.
Sunt Dylan.
Jason.
Trebuie să merg.
Bravo, Jase. Ai fost uimitor.
- Mersi. - Ești fericit?
Da, cred.
Scuză-mă, dle Jones. Tata e prea timid însă vrea o poză cu dvs.
- Mi-a spus să vă spun asta. - E-n regulă.
- Vino aici. - Mersi.
Câștigând turneul din Anglia... A fost...
- Mersi. - Vezi?
Învingătorii sărbătoresc victoria, chiar și 20 de ani mai târziu.
Cred că nu vezi ideea.
Oare, Patrick? Oare?
Unde-i fost?
La competiția de avioane de hârtie.
Care a fost astăzi.
Poate ar trebui să mă uit și eu la ceea ce te uiți în fiecare zi.
A trebuit să merg singur și aproape am ratat autobuzul, bine?
Am încercat să te trezesc, dar...
Da.
Dar ce?
Ai decis să iei bani din portofel?
- Da, să-mi cumpăr un bilet. - Bine. Ești pedepsit.
Da.
- Am făcut-o pentru că nu te-ai trezit. - O săptămână.
Am ajuns în finală, în caz că te interesează.
- Super. - E următoarea săptămână în Sidney.
Bunicule!
Ce cauți aici?
M-am gândit la acel avion al tău.
Cum ai ieșit?
Să ies? Nu-s un prizonier de război, fiule.
Știi că-ți trebuie permisiune să poți ieși.
Nu. Aia-i o porcărie.
Bunicule. Ai împrumutat acea ambulanță?
Prefer cuvântul "furat."
Așa se călătorește, fiule.
Hai să ne distrăm puțin.
Ar trebui să facem asta mai rar.
Bunicule, câte legi ai încălcat astăzi?
Trei.
Patru.
Nu-ți provoacă niște amintiri?
Minunat! Speram să mai fie aici.
Haide, fiule.
Pune-ți asta.
Sunt prea bătrân pentru asta.
Din contră. Eu sunt prea bătrân. Doar pune-o.
Dar când ne arestează, nu vrea să par un idiot.
Doar pune-o și urcă aici.
Bine.
- Ești gata? - Da.
Pune-ți centura. O să fie un zbor al naibii.
Bine.
Pornesc motoarele. Și mergem pe pistă.
- Bunicule, ce faci? - Și decolăm!
Inamici la ora 12!
Așteaptă!
Sunt pe noi, bunicule! Ne urmăresc!
Vin foarte tare!
Ai grijă!
Suntem loviți!
- Nu-l mai pot controla! - Preiau eu controlul.
Flapsurile, puștiule!
Ridică flapsurile!
Poți s-o faci!
George.
- Așa? - Da.
Dar când arunci, nu uita să fie flapsurile ridicate.
Da.
Încearcă.
Cred că glumești.
A fost amuzant să fiu arestat cu tine, bunicule.
Avertizat. Nu arestat, avertizat.
Bine. Păi...
Chiar ești de treabă, pentru cineva de vârsta ta.
- Ne vedem pe cealaltă parte, copile. - Nu și dacă te văd eu primul!
Dylan! Trezește-te!
Trezește-te, Dylan. Știu că ești acolo!
Trezește-te! Dylan!
Haide, Dylan. Ieși afară cu hainele pe tine!
Dylan! Ieși afară din patul ăla puturos!
Ce?!
Te ajut să faci avioane pentru Sidney.
Te susțin. Asta fac prietenii.
Sigur. Mersi.
- Grăbește-te și hai aici. - Bine.
Cam nasol.
Însoțitorule, se poate vedea un film în acest avion?
Grăbește-te! Hai aici!
Grăbește-te!
Ia celelalte avioane și vino!
Dylan!
Crezi că mașina va ajunge până-n Sidney?
Mersi că faci asta, tată.
- Da? - Da.
Bun venit la competiția de aruncat avioane de hârtie din Sidney.
Sunt Maureen Prescott, campioana junioară a Australiei în 1985!
Te iubim, Maureen!
Ați fost cu toții aleși pentru că aveți un dar minunat...
o abilitată să transformați asta...
în asta.
În 1999, acest avion m-a făcut să concurez în Cape Town, Africa de Sud.
Ce? E un avion slab. Credeam că-i o glumă.
Vai de mine.
Oricum...
Astăzi, vrea să vă prezint oaspetele nostru din Japonia... Kimi Muroyama.
Kimi este concurentul Japoniei în turneul juniorilor.
Australia este casa păsării mele favorite, struțul,
o pasăre ce nu poate zbura.
Sunt încântată să mă aflu aici, pentru că vă voi cunoaște
și vă voi vedea avioanele.
Să mergem!
- Tată! - Da.
- Competiția începe astăzi. - Da?
Și părinții sunt invitați.
Poate că poți să vii de data asta.
Stai aici. Doar stai aici.
Bun. Gata?
Ai făcut poza? Trebuie să dau un apel.
Ce?
- Cui? - Unei fete.
- Unei fete? - Da.
Te las atunci, nu te deranjez.
Recepția.
Vreau să știu camera unei persoane pe nume Kimi Muroyama.
- 1612. - Mulțumesc.
1612.
"Struții visează sau zboară?"
Chiar ești scriitor.
- Cum ai luat aia? - Ai aruncat-o-n camera mea, idiotule.
Vizitatoarea noastră a fost aici doar de-o zi
și tu ai reușit s-o faci de râs cu scrisorile tale de dragoste patetice.
Despre ce vorbește?
- Doar dă-o înapoi. - Sau ce?
- Sau vom avea o problemă. - Pe bune?
- Da. - Și care-ar fi aia?
Nu știu, dar cred că vei afla.
Zici tu?
Scuze.
Nu merită.
Da.
"Struții visează sau zbor?"
- Siropos? - E minunat.
Voi sunteți finaliștii aleși din toată Australia.
Astăzi, veți concura într-o serie de provocări.
Câștigătorii vor merge la campionatul mondial de aruncat avioane de hârtie
în Tokio, Japonia.
Formați echipele și multă baftă!
Pe locuri, fiți gata, începeți!
10. 9. 8. 7. 6.
5. 4. 3. 2. 1. Opriți-vă.
Poziționați-vă.
Bun.
Trei, doi, unu. Aruncați!
Învinge avionul ăsta. Despre asta vorbesc.
A fost grozav. A fost incredibil.
Mulțumesc.
Ce-i faci săracului avion?
E o balenă.
Sigur.
Tatăl meu spunea să mă uit la natură
pentru răspunsuri potrivite provocărilor.
Și sigur funcționează?
Da.
Bine.
N-ar fi fost mai interesant dacă nu-i doar despre cât de departe zboară?
Dacă era despre crearea unui lucru frumos și inspirațional?
Aia-i o competiție pe care aș vrea s-o câștig.
Ești supărată. Foarte supărată.
Asta-i ultima provocare.
Dacă reușiți, veți reprezenta Australia la mondialul din Tokio.
Trebuie să ajungeți cu avionul pe cealaltă parte a piscinei o distanță de 50 de metri.
Avionul trebuie să atingă bordura bazinului.
Dacă nu atinge, nu veți merge în Tokio.
E timpul să aruncăm. Să începem de aici.
Aruncă!
Vă rog, puteți s-o ajutați?
Bun. Aruncă!
Și... aruncă.
Haide!
Și aruncă!
Da! Ăștia-s câștigătorii noștri!
Dylan și Jason sunt câștigătorii!
Reprezentativii Australiei merg în Tokio!
Reprezentând Australia!
Tată? Tată, tată.
- Al doilea din țară. - Minunat.
Da, e minunat. Trebuie să lucrez la distanță.
Așa o să câștig finala. Trebuie să ne antrenăm în weekend
ca să-mi găsesc chila. Ce bine-ar fi atunci.
Mondialul are loc în Japonia. Deci?
Pot merge?
Japonia?
- Japonia e scumpă. - Știu.
Dar m-am gândit că dacă, unu, începi să lucrezi
și doi, îmi găsesc o slujbă după școală, aș putea avea bani până acolo și înapoi.
Da, poate.
"Da, poate"?
Ce-nseamnă asta? Înseamnă că te vei pune pe lucru?
- Pot să mă angajez? - Nu pot să...
E atât de...
Vorbim de Japonia.
E un servici de după școală.
E ridicol.
Nu se va întâmpla.
Îmi pare rău.
Îți pare rău? Nu, nu-ți pare.
- Nu-ți pare rău. - Haide.
Suntem în Sidney. Ai stat aici tot timpul.
Nici măcar n-ai venit la competiție, motiv pentru care ești aici.
Uită-te aici.
E o lume acolo, da?
Nu pricepi.
Eu nu pricep? Eu nu pricep, tată? Tu nu pricepi. Am 12 ani și pricep.
E moartă. N-o să se mai întoarcă.
Niciodată. N-o s-o mai vedem.
- Bravo. - Mersi.
- Bravo, Dylan. Felicitări! - Mersi.
- Aș vrea să păstrăm legătura. - Ar fi minunat.
Mă gândeam pe Skype?
Da.
- Ce? - Scuze.
Ești gata să vii la aeroport? Oficialii vin cu tata.
- Ce? - Da. Plecăm acum. Haide.
Bine. Nu știam.
- Pa, Dylan. - Pa, Kimi.
Adresa de Skype.
Grămada cere vârf!
Dylan!
- Și? - Pe locul doi.
Merg la mondiale.
Tokio. E-n China, nu?
Dylan, băiete. Felicitări. Bună treabă, prietene.
Înăuntru. Haide. Știți șmecheria.
- Pălăria Sombrero. - Timpul pălăriei.
Oprește-te, Clive.
Cum o faci, Clive?
Cum de stai în aer atât de mult?
- Cum ești? - Sunt bine. E...
Ăsta-s eu.
Aici locuiesc eu.
Scuze. Aia a fost maică-mea.
Aveai dreptate.
Răspunsul este-n natură.
Am aflat asta de la vultur, e vorba de anvergura
care-l ține în aer atât de mult timp. Imaginează-ți că asta-i pasărea...
și asta-i anvergură.
Se schimbă după cum se apleacă. Și asta o ține-n aer.
Ia niște hârtie. Vreau să-ți arăt ceva.
Dacă-ți plac păsările, o să-ți placă și asta.
Urmează-mă. Prinde colțul. Și trage-l până se îndoaie așa.
Asta-i numită linia văii.
- Așa? - Da.
Acum e mai complicat. Vezi?
Se numește, forma diamantului.
- Asta? - Da.
Prinde gâtul și pliscul.
Și uite! Vezi? Poți face cu hârtia orice.
E minunat.
Mersi, Kimi.
Spune-ne despre copii ce merg în Tokio. Dylan și Jason.
Sunt uimitori.
Au avut avioane diferite. Tehnici diferite.
Tată! Sunt la televizor! Haide, vino aici.
Jason și Dylan, campionii noștri.
Gata. Înregistrează.
- Cum te simți? - E celălalt băiat.
Sunt foarte emoționat. Un eveniment diferit și e grozav.
- Are propria chestie. - Patrick.
Ești foarte bun în a face avioane de hârtie. Care-i schema?
Schema să creezi un avion de hârtie perfect
este să studiezi felul cum zboară într-un mediu fără aer.
Și această șansă i-a fost acordată astăzi în Sidney.
Așa este. Am studiat cum funcționează avionul meu.
E cu adevărat uimitor. Am fost uimită...
- Nu-i corect. - Și va fi uimitor. Crede-mă.
- Nici măcar nu ne permitem zborul. - În alte știri...
Vino cu mine.
- Haide. - Acum?
Haide!
- Haide! - Unde mergem?
Unde mergem?
Haide!
Ce vezi?
Cumpărați, oameni buni. Cumpărați.
Tot ce vedeți pe masă. Doriți?
E prea scump.
Mabel. Ceva?
- Nimic. - Ai vândut ceva?!
Dl Hickenlooper?
- Cum merge cu banii? - Cam pe jumătate din cât îți trebuie.
Scuze.
Dar ziua nu s-a terminat. Înveselește-te.
Puștiule!
Bunicule!
Copile!
Bunicule!
Unde ne așezăm?
- Fii atent. - Prăjituri!
- Cum ești? - Foarte bine.
Doamnelor.
Cât costă pianul?
- Nu-i de vânzare. - Haide. Totul e de vânzare.
Am bani, dar nu cred că...
- Nu, nu-i de vânzare. - Două miare.
- Costă mai mult de-atât. - Bine. Uite, 2 jumate.
Nu, îmi pare rău. Are valoare sentimentală.
Nu-i nimic mai sentimental decât un teanc de bani.
- Bine. Trei miare. Atât. - Aparține soției mele.
Cheam-o aici. Poate că te poate face să-l vinzi.
Se pare că nu-l folosește.
Te rog.
Da.
Îmi pare rău. Îl vreau doar pentru fiică-mea.
A început să cânte la pian. E foarte bună.
Chiar e talentată. Dar...
Scuze.
Dacă te răzgândești, sună-mă.
- Cam puține vânzări? - Da, dar e bine.
- Vrei să lăsăm aici? - Da.
Mersi.
Am suma totală a evenimentului de astăzi.
Da.
Da?
1.745,65 de dolari.
1000?
Femeile cu torturile? Ele au făcut totul.
Dylan, ai de ajuns să ducă pe unul din voi în Japonia.
Dle Hickenlooper.
Și sigur i-ați numărat corect?
Dylan. Sunt profesorul tău de matematică.
Toată lumea! Merg în Japonia!
Super! Minunat!
- Foarte bine! - Felicitări, Dylan!
- Mulțumesc, dle Hickenlooper. - Cu plăcere.
Nu trebuie să mă vaccinez să pot merge, nu?
- Nu, nu pentru Japonia. - Perfect.
Doar că nu suport acele.
Du-te spune-i tatălui tău.
Noi...
Stropește-l pe tăticul.
Stropește-l.
Salută-l pe tăticul.
"Bună, tăticule!"
Vrei să mergi în apă?
- Vino până la aeroport, te rog? - Vei fi bine.
Știu că voi fi, dar...
- Nu te pot lăsa așa. - Sunt în regulă.
- Bine. Atunci n-am să merg. - Ba da.
Nu merg.
O să mergi și-o să te distrezi.
- Pentru că-ți place, așa-i? - Da.
- Îți adori avioanele. - Le iubesc.
De ce le adori atât de mult?
Pentru că în momentul când avioanele zboară...
pot să uit.
Ce?
Monotonia asta.
Ceva care să-ți amintească de casă, dacă ne simți dorul.
Încă ești nepotul meu favorit.
Așa că du-te și distrează-te în această aventură, micuțule.
Așa voi face.
Poți să ai grijă de tata?
Să-l supraveghezi?
Desigur.
- Te distrezi? - Da.
Doamnelor și domnilor, ceremonia este pe cale să înceapă.
Ocupați locurile.
Kimi!
Ai reușit.
Nu vrei să mergi și să întâlnești oameni noi?
Știi că n-am timp de așa ceva, Patrick.
Nu-mi mai spune Patrick. Sunt tatăl tău.
- Cum ești? - Mai bine că ești aici.
- Arăți bine. - Mersi.
E amuzant.
Asta-i chestia. Trebuie să evoluezi, știi?
Ar trebui să te preocup. Ei sunt inamicul.
Nu, nu sunt. Sunt oameni plăcuți care fac avioane de hârtie ca hobby.
Maureen Prescott, te rog vino pe scenă.
Nu putem fi prieteni cu ei, da?
Sunt concurenți, da? Concurenți.
- Vrei să merg acasă ca pierzător? - Cred că-i o întrebare simplă.
Da, este. Vrei să merg acasă pierzător?
- Nu, dar... - Bun. Atunci demonstreaz-o.
Te rog vino pe scenă.
Bun venit tuturor în grădina imperială din Tokio.
Cei cinci pași tradiționali de-a face hârtia
este aici în grădină.
Înainte să îndoiți hârtia,
trebuie să înțelegeți și să apreciați creația ei.
- Arigato. - Mulțumesc.
Oprește-te!
De ce-ți este teamă? E doar hârtie.
Prietene.
Ce crezi că faci?
Pe lângă faptul că faci de rușine 20 de milioane de australieni.
- Revino-ți. - Ce-ai zis?
- Ai auzit. - Ce-ai spus?
Gândește puțin.
Ce crezi că vei rezolva?
Vei merge și vei plânge în fața tatălui tău când vei fi pe ultimul loc?
Las-o baltă, Jason. Faci o treabă bună să te asiguri să nu ai prieteni.
Poate că am.
Dar măcar tatăl meu e aici să mă vadă câștigând.
- În fine. - Gunoi ce ești.
Dylan!
Se pare că ți-ai scrântit încheietură.
- Va dura o săptămână să-și revină. - O săptămână?
Asta-i mâna cu care arunc. Trebuie s-o folosesc mâine.
Noroc că mai ai una.
Ce s-a întâmplat?
Am căzut.
- Ai căzut? - Da, am căzut. E-n regulă.
Pe bune.
Odihnește-te. Te așteaptă o zi mare mâine.
Dar după cum arată, nu cred că fac mare lucru mâine.
- Mai există o altă cale. - Da? Care-i aia?
Chiar vrei să-ți revină încheietura?
Da. Orice.
Nu-ți face griji. Încă 12.
Nu-i atât de rău.
- Tot te doare? - Da.
Pot să mă uit?
E...
Prietenii nu țin secrete.
Da.
Aia-i mama mea.
E frumoasă.
A murit acum cinci luni.
A fost o profesoară de pian.
Ce s-a întâmplat?
Accident rutier.
Nasol.
Da. Foarte mare.
Tatăl tău n-a venit din cauza lucrului?
Tatăl meu n-a mai prea lucrat de după accident.
N-a mai lucrat mai deloc.
Chiar deloc.
Mulțumesc. E uimitor.
Trebuia să-l ignor.
Nu trebuia să-i spun nimic lui Jason.
Tipul e un bătăuș. Ai făcut lucrul corect.
Da, dar merită să pierzi pentru asta?
- Nu contează dacă pierzi sau câștigi. - Haide.
Nu contează. E vorba despre a crea ceva frumos și surprinzător.
Ca și cartea ta.
Știu ce vrei să spui, dar tot vrei să câștigi, nu?
Dacă trebuie să mă întrebi, înseamnă că nu mă cunoști deloc.
Scuze?
Mergi deja?
Ce?
Ce s-a întâmplat?
- Dylan, nu? - Da.
Crezi că vei câștiga mâine?
Nu știu. Dar chiar aș vrea.
Da? De ce?
Toți iubesc un câștigător. Nu?
Și dacă merg acasă câștigător, poate că tatăl meu...
va vrea să petreacă timpul cu mine.
Știi ce? Face parte din familie.
Și câteodată... durează o perioadă până devin oameni buni.
Dar dacă rămâi cu ei, vor deveni, în cele din urmă.
Sper să ai dreptate.
Mersi, dle Jones.
Tată. Cum merge treaba?
Sper că bine.
Tokio e minunat. De fapt, e uimitor.
Astăzi, am învățat cum se face hârtia în grădinile antice.
A fost foarte grozav.
Finala e mâine. Sunt cam emoționat. Am lucrat la avion.
Da, totul e minunat.
Mi-am scrântit încheietură și e puțin păcat.
Dar e mai bine datorită acupuncturii,
să știi c-a fost bine, dar...
Da. M-am distrat de minune.
E amuzant aici. Sper să venim aici cândva și...
Am vrut să-ți spun că...
am să rămân cu tine...
atâta timp cât e necesar.
Da.
Sper să primești mesajul.
Ne vedem curând. Urează-mi noroc.
Te iubesc, tată. Pa.
Bun venit celor 8 finaliști ai acestui ani
la campionatul mondial de aruncat avioane de hârtie!
Competiția de astăzi este urmărită în întreaga lume!
Dylan!
Dylan! Dylan!
Finaliștii să vină în zona competiției?
- Baftă. - N-am nevoie de baftă.
Sper să te tai foarte urât în hârtie.
Baftă, Kimi.
Hai, Dylan!
Regulile sunt aceleași.
Veți avea 90 de secunde să construiți avionul de hârtie.
De data asta, vom măsura distanța electronic.
Super.
Sunteți gata?
Puteți s-o faceți!
45 de secunde rămase!
Încă 10 secunde. Să numărăm.
Gata!
Ocupați-vă poziția.
Pregătiți-vă.
Haide, haide. Încă puțin.
Am reușit! Da!
Nu!
Da!
E uimitor.
Tată! Tată!
E frumos.
Da. Mi-am găsit chila. A fost Clive.
- Clive? - Da. Clive.
Bine.
- Mersi, tată. - Felicitări.
Vei rămâne cu mine, da?
Da.
Cât e nevoie.
Promit.
Avem câștigătorii!
Locul trei...
Jason Jones!
Haide. Du-te și salută-ți colegii.
Locul ai doilea...
Kimi Muroyama!
Și primul loc...
Dylan Webber!
Felicitări.
Mersi.
Dylan! Trezește-te! Știu că ești înăuntru!
Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ RoSA pentru www.rosa-team.ro